Visste du att fingrarna sväller till dubbel storlek när man är gravid?
Herregud! Får jag se!
Du går på det varenda gång!
-Hej! -Jag tog med mina mammakläder.
Vad snällt! Vad söta de är!
Ja, titta hur de töjer sig i takt med att barnet växer.
Och när barnet är fött, är de jättebra när man ska snatta meloner.
Vi äter thanksgivingmiddag i morgon klockan fyra.
Gissa vem jag har bjudit! Minns ni Will Culvert i high school?
Han gick i Ross klass - skolorkestern, lite överviktig.
Ja, väldigt överviktig. Jag var hans smala kompis.
Jag minns inte honom. Pratar du inte om din fantasipojkvän?
Nej, det var Jared.
Det var länge sen jag tänkte på honom.
Will är här i affärer och hade ingenstans att gå, så jag bjöd honom.
Han har gått ner en massa i vikt. Han är jättesnygg.
Jag menar verkligt läcker.
-Jag älskar fortfarande Chandler. -Det skadar inte att säga det ibland.
Bara så att ni vet, tänker jag inte göra nån kalkon i år.
-Phoebe äter inte kalkon. -De är vackra och intelligenta djur.
Nej, det är de inte. De är fula, dumma och jättegoda!
Will bantar, Chandler äter inte thanksgivingmat-
-och Rachel tycker att fågel är motbjudande.
Minns du inte att jag gick ut när du åt kyckling?
Var inte det för att jag trädde in handen och lät den gå över bordet?
Det är inte värt besväret att göra en hel kalkon till tre personer.
Man måste ha kalkon på thanksgiving! Utan kalkon är det som...
...den 4 juli utan äppelpaj eller en fredag utan två pizzor!
-Okej, men det blir en massa över. -Nej, jag lovar att äta upp kalkonen.
Menar du att du kan äta upp nästan en hel kalkon?
Precis, för jag är en Tribbiani.
Det är det vi gör!
Vi kanske inte är några stora tänkare eller världsledare.
Vi läser inte så mycket och vi springer inte så fort, men vi kan äta!
VÄNNER Den med ryktet
Känns det inte konstigt att vi har ett barn vid bordet så här års nästa år?
Jag menar Rachels - men det är bra att veta var jag har dig.
-Hej! Glad thanksgiving! -Detsamma.
-Kan jag hjälpa till med nåt? -Ja, jag vill inte störa Chandler.
Kan du vika servetterna? Jag ska titta till sötpotatisen.
Nej, nej, lilla vän! Nej...
Inte så. Det är ingen logdans.
Du måste vika dem som svanar, som jag visade dig i julas. Minns du?
-Hur går det i matchen? -Ingen aning.
Jag låtsas bara titta för att slippa hjälpa till.
Lägg av!
Det är ju lysande!
-Anar Monica ingenting? -Nej, jag skriker bara lite emellanåt.
-Vinner ditt lag, älskling? -Ja, Anderson gjorde poäng igen.
Det finns ingen Anderson.
Jag kan nog inte hjälpa till. Jag visste inte om den här matchen.
-Gillar du football? -Nej, inte i vanliga fall, men...
...Green Bay spelar. Det är ju faktiskt min favoritbukt.
Hej!
-Glad thanksgiving! -Tack. Vad kul att du kom!
-Du måste ha gått ner... -70 kilo.
Jag ska vara med i reklamen för Subways mackor.
En paj!
Utan fett, socker och mejeriprodukter. Den är inget att ha. Släng den.
Det här är min make Chandler. - Det här är Will.
Jag skulle gärna hälsa, men jag är så inne i matchen.
Dessutom är det bättre för mitt ego om vi inte står bredvid varandra.
-Det här är Phoebe. -Hej.
Bra jobbat!
-Vill du hjälpa mig lite? -Visst. Du ser helt bedårande ut.
-Du också. Du ser så vältränad ut! -Jag tittar på tv. Jag är inte döv!
-Ross kommer. -Vad bra. Ross är kanon!
Bra. Och Rachel Green.
-Är det nåt problem? -Nej, det är bara det att...
-Jag hatade henne. -Va?
Jag hatade henne. Hon var hemsk mot mig i high school.
Men det var länge sen. Det kan faktiskt bli kul att träffa henne igen.
Har du några bakelser eller kakor eller nåt?
Nej, Will! Nej!
-Det var ett tag sen vi skrek nåt. -Okej.
-Kom igen! -Nej!
Förbannade domare! Dra åt helvete!
Vad gör du? Du ska ju äta nästan en hel kalkon!
Låt mig förklara hur kroppen fungerar.
Jag måste värma upp magen först. Att äta chips är som att stretcha.
-Okej. -En Tribbiani blir aldrig mätt.
Jag vet vad du menar.
Man kan äta och äta, men inget fyller nånsin det där tomrummet.
Vem sjutton är den där killen?
Will från high school. - Joey.
-Will! Du kom! -Ross!
Du ser fantastisk ut! Schysta puckar!
"Schysta puckar"?
-Kul att se dig! -Detsamma. Vad gör du nu för tiden?
-Jag är råvarumäklare. -Det låter intressant.
Det är det inte.
Men jag är rik och smal.
Jag tror inte att jag har sett dig sen Lance Davis examensfest.
-Det var en rolig kväll. -Ja, om vi hade kommit in.
Vad töntiga vi var då. Minns du hur inne vi var på dinosaurier?
-Ja... -Vad gör du nu för tiden?
Hur länge stannar du i stan?
-Hej! -Hej, vännen! Vad bra.
Rachel Greene...
-Ja, just det. Klarar du det? -Ja, det är bara det att...
Jag hatar henne, Ross! Jag hatar henne!
-Det var länge sen nu. -Hur hon står där med sötpotatisen...
Mina två största fiender - Rachel Greene och sammansatta kolhydrater.
-Herregud! Vem är det? -Det är Will från high school.
Honom kommer inte jag ihåg!
Han har verkligen den där sexiga glöden.
Titta vad han stirrar på mig. Jag tror att han försöker säga nåt till mig.
(Jag hatar dig!)
-Maten är klar! -Okej! En stark insats.
Vem vann?
-Green Bay. -Detroit.
Detroit vann formellt sett, men det var en moralisk seger för Green Bay.
Hej! Du heter Will, va? Jag heter Rachel Greene.
-Jag kommer ihåg dig. -Gör du? Vad gullig du är!
Men jag har jättesvårt att placera dig.
Vänta nu! Nu tror jag att jag kommer ihåg dig.
Strulade vi på Lance Davis examensfest?
-Du är otrolig. -Tack.
Du kan väl sitta här, Rachel. - Will, du kan sitta där borta.
Är det allt? Den där kan jag äta utan hjälp. Ge mig nåt att bita i!
Det där är Chandlers kyckling.
Det här är kalkonen.
-Hur stor är den? -Nio kilo.
Det är ju som jag när jag föddes!
-Vem vill ha sötpotatis? Will? -Det skulle du allt gilla, va?
Va? - Kan vi ha kycklingen och kalkonen på andra sidan bordet?
-Det luktar bara för äckligt! -Typiskt!
-Ursäkta? Vad då? -Det är typiskt dig, Rachel Greene.
Drottning Rachel gör som hon vill i sitt eget Rachelland!
Vem är den här killen?
-Ursäkta, har du nåt emot mig? -Jag vet inte. Har jag det?
Jag tror att du har det.
-Du var tydligen lite elak mot honom. -Lite elak? Du förpestade mitt liv!
Jag är ledsen...
Det är på sin plats. - Äh, va fan! Langa hit sötpotatisen!
-Men du har ju ansträngt dig så... -Sötpotatis!
Jag är hemskt ledsen för vad jag än har gjort dig.
Det var inte bara jag. Vi hade en klubb.
"Jag-hatar-Rachel-Greene-klubben" .
Samlades ni för att hata mig? Vilka var med i den där klubben?
Jag och Ross.
Du behöver inte peka. Hon vet vem Ross är.
-Var du med i en Hata-Rachel-klubb? -Ja, det var han.
Nej, nej.
-Vilka var det mer? -Den thailändske utbytesstudenten.
Men jag tror inte att han fattade vad det var för nåt.
Vi var alltså ihop i två år utan att du berättade det här.
Har du varit ihop med henne? Vi hade ju en pakt!
Den gällde ju knappast för alltid.
Varför ingick ordet "evighet", då?
-Kände du till det här, Monica? -Nej, jag lovar.
Var det därför ni gick upp på rummet och låste dörren?
Jag känner mig lättad, måste jag säga.
Jag är ledsen, Rachel. Jag var ung och dum.
-Enda skälet till att jag gick med... -Var med och grundade.
...var med och grundade klubben var att jag var förälskad i dig.
Det var egentligen en "Jag-älskar-Rachel-klubb" .
Fast det var en "Jag-hatar-Rachel-klubb" .
Träffades ni bara och sa taskiga saker om mig?
-Vi gjorde lite mer än så. -Nej, nej, nej...
-Vad gjorde ni mer? -Vi startade ett rykte.
Kom igen. Ta bara av dig skjortan och berätta för oss.
-Ross? -Det var inget särskilt.
Ryktet som vi spred var...
...att du hade både manliga och kvinnliga fortplantningsorgan.
-Va? -Dina föräldrar singlade slant...
...och uppfostrade dig som flicka, men du hade kvar en antydan till penis.
-Herregud! -Hittade ni på det?
-Har du hört det? -Det hörde alla på vår skola!
På min också! Var du hermafroditen från Long Island som var cheerleader?
Nu förstår jag! Det var därför Adam Carter nobbade mig.
Och Billy Tratt bara höll sig i brösthöjd.
Billy Tratt är homosexuell nu, så det var faktiskt inte vårt fel.
Varför har du inte berättat det här, Monica?
Jag var rädd att du skulle börja gråta och visa den för mig.
Sluta stirra, Joey! Det är inte sant!
Jag måste nog tyvärr ha bevis.
Du är mitt Everest.
-Du behöver inte äta upp. -Jo, vad händer annars härnäst?
I dag kan jag inte äta upp en kalkon, men i morgon-
-äter jag en halv Power Bar och lägger resten i kylskåpet.
Nej, jag ska bara byta byxor. Jeans ger inte med sig!
Okej, hör här vad Sean McMahon skrev i min årsbok sista året:
"Kära, Rach. Du är en underbar person. " Inte tjej, utan "person" .
Jag tror att du tolkar in lite för mycket i det.
"Kära, Rach. Du är en underbar person. Tråkigt med din lilla snopp. "
Vill du att jag ska ringa hela skolan och säga att det inte var sant?
-Kan du säga att jag är smal också? -Och att jag också är det?
Jag ringer inte nån. Det var ju evigheter sen.
Det bryr jag mig inte om. Du sa till folk att jag var en blandning.
Vet du vad? Jag gjorde aldrig nåt dumt mot dig i high school!
-Det är inte riktigt sant. -Va?
Du spred ut att Ross hånglade med vår 50-åriga bibliotekarie mrs Altman.
Hur visste du det?
-Är det sant? -Nej.
Jo, det är det. Jag såg er kyssas bakom kartoteket.
Hon kysste också Takaka Kaikek innan han åkte tillbaka till Thailand.
-Kysste du en 50-årig kvinna? -Hon såg inte ut som 50!
-Såg hon ut som 1 6? -Det finns en bild i årsboken.
Hon gjorde sig inte bra på bild.
Hon var nog ovan, eftersom hon mest suttit modell för oljemålningar.
Hur gick det till? Lockade hon med dig till en tidig middag?
Jag jobbade på biblioteket en eftermiddag.
Det var bara vi där.
Hon behövde hjälp med att lösa några ord som kastats om.
Och det ena ledde till det andra.
Om ni tvunget måste veta, så var Anita väldigt rar och öm.
Må hon vila i frid.
-Gick hon inte med käpp? -Bara när det var fuktigt!
Hur kunde du berätta det? Visste alla det?
-Jag går med i klubben igen! -Ja!
Jag vill vara med! - Förlåt, förlåt.
Men jag gick aldrig i high school.
Men vi var tre som träffades bakom en container och lärde oss franska.
Okej, ni kan ha er fåniga klubb. Det ni gjorde var värre än det jag gjorde.
-Ni gav mig en liten snopp. -Jajamän...
Nu är du fånig. Du var ändå en av de populäraste tjejerna på skolan.
Alla ville vara som du.
En tjej stoppade t.o.m. en godisrulle i brallorna.
Utan Rachel hade ingen vetat vem du var. Hon gjorde dig känd.
Som en förförare av åldringar.
Man såg att mrs Altman hade varit vacker.
Ögonen glittrade fortfarande.
Det här är så länge sen. Ni har upplevt så mycket sen dess.
Det finns så mycket som är viktigare i era liv.
Kan ni inte bara släppa det?
-Hon har rätt. -Ja, vi ska ju ha barn ihop.
Vänta nu! Har du gjort henne gravid?
-Ja. -Ska ni gifta er?
Du gjorde henne på smällen men ska inte gifta dig med henne! Schyst!
-Någon? -Okej.
Det är precis som jag föreställde mig.
Okej, var är kalkonen?
-Det är ju mina mammabyxor! -Nej, det är mina thanksgivingbyxor.
Så där ja. Nu är jag klar.
Nu kommer köttsvettningarna!
Vi är alla stolta över dig, Joey.
Ja, presidenten ringer nog när som helst.
-Kan vi göra nåt för dig? -Nej, tryck bara inte på min mage.
Du kan förresten behålla byxorna.
Vad är det där? Är det en paj?
-Ja, vill du ha lite? -Skär bara en liten tunn skiva.
Lite större.
Större! Är du rädd att den ska ta slut? Skär upp en ordentlig bit!
Översättning: Christer Lyck
Översättning: Broadcast Text Stockholm
Bearbetning: SDI Media Group
[SWEDISH]